Hänglåset kan låsas bara med nyckel.
Kolbrún!
Detta är mord.
Är liket som hittades i båten Geirmundur Jónssons?
Det som är kvar av honom, ja.
Vi hittade ett styckat lik i din båt.
Det är bäst för dig att säga sanningen.
Vad fan är det med dig? Gör rätt för en gångs skull!
Säg sanningen!
Han behöver en läkare. ― Så fan heller!
Han erkände. Jag har det skriftligt.
Vägen är öppen. Du och din käresta kan åka.
Ta våra barn också.
De senaste dagarna har varit svåra. Ord är inte till mycket tröst.
Ni har varit insnöade här under denna svåra tid ―
utan att kunna få hjälp.
Nej, nej, nej!
Jävlar!
Varför skulle han ha gjort det?
Jag hittar inget motiv.
Vi har också andra fall att lösa.
Okej. Vad sägs om att anhålla kaptenen?
Herr Carlsen, ni är anhållen.
Vad? Det här är fel!
Del 8/10
Jag är hos Aldís Eiríksdóttir, Sigurður Guðmundssons änka.
Vad tusan?
Aldís, det här måste vara svårt för dig.
Du anser att din man var oskyldig och borde inte ha varit i helikoptern.
Min man mördade ingen.
Han var här hos mig natten då Hrafn mördades.
Hela natten.
Det är lögn att påstå att han var delaktig i morden.
Kan jag behålla de här?
Beskyller du polisen för lögn?
De ville bara anhålla nån.
Min man föll offer för en löjlig polisoperation.
Den här vägen.
Vad gör ni nu? ― Det här hör till ett annat fall.
Hindra den där kvinnan från att tala till medierna.
Jag ordnar det. ― Bättre om jag gör det.
Nej. Jag gör det. ― Jag vill inte att du missar flyget.
Hon blir än mer nervös om du går dit.
Gör det nu. Det måste prioriteras.
Jag tar hand om kaptenen.
Ásgeir! Hjälp Hinrika.
Vi ska förhöra kaptenen.
Du kan ta av honom handbojorna. Jag kommer strax.
FÅNGADE
Onsdag 11.2. Förhör med Søren Carlsen.
Närvarande Hinrika Kristjánsdóttir och Ásgeir þórarinsson.
Det var två flickor på färjan. De togs hit för att bli sexslavar.
Det här är ett ogrundat gripande.
Om ni hade en riktig grund så hade ni använt den.
De skulle våldtas. Om och om igen.
Upprepade gånger, våldsamt. Bindas och våldtas.
Den ena är 19, den andra 13.
De har förstås våldtagits redan ombord på din färja.
Gjorde du det själv också?
Du letade efter en snögubbe häromdagen.
Du hittade den.
Men du kom inte tillbaka.
Ingen annan kom heller.
Vet du vad det säger mig? ― Nej.
Att du kanske inte är så ond.
Kanske du vill göra rätt.
Du är kanske rädd.
Du är bara för insyltad. Hittar ingen utväg.
Du lär vara rädd för din vän, maskinchefen.
Har ni nån aning om ―
vad som pågår i er lilla stad?
Ett mord eller två? Det är ingenting, tro mig.
Ingenting.
Vem kan ha mördat er kommundirektör?
Vet du det? ― Nej.
Men ett vet jag:
Det är inte normalt att bränna nån levande.
Ni har väl insett hurdana människor som gör sånt?
Hurdana?
Du är rädd för att brännas levande om du talar med oss.
Jag vet ingenting.
Hur väl kände du Jonas Malakauskas?
Vem? ― Jonas Malakauskas.
Litauern som tog hit flickorna.
Jag kände honom inte.
Vad heter din vän maskinchefen?
Vi är inte vänner. Varför frågar ni inte honom?
Förhöret är avslutat. Danmarks ambassad ringde.
Vad fan håller ni på med?
Danmarks ambassad kräver att Carlsen får en jurist.
En dansk jurist? ― Troligen bara en isländsk.
Från färjan ringde de väl rederiet som ringde ambassaden.
Men Trausti åker åtminstone. ― Bra.
Jag är utanför Aldís hus.
Bra. Vi ses senare.
Jag kom för att be om förlåtelse.
För polisens del.
Det är fruktansvärt.
Nåt hemskt kom in i stan med ovädret.
Jag tror att det redan fanns här.
Ursäkta, vill du ha mjölk? ― Nej, det behövs inte.
Jag skulle säga att du inte får tala till medierna.
Men det är upp till dig. Jag lägger mig inte i.
Jag tror att Sigurður var hos dig när Hrafn dödades.
Men det är nåt annat också.
Om vi vill bevisa hans oskuld, ―
måste vi förklara varför liket var i hans båt ―
och varför Geirmundurs blod fanns på motorsågen.
Tror du att han kan ha gjort det?
Också andra än onda människor dödar ―
och dras in i skumma affärer.
Jag är säker på att Sigurður hade nåt med det här att göra.
Han kan ha blivit tvingad.
Ibland begår människor självmord ―
för att de känner sig fångade.
De finner ingen annan väg ut.
Säg mig sanningen nu.
Geirmundur dödades i torsdags.
Var befann sig Sigurður då?
Han var här med mig.
Är du alldeles säker?
Hrafn ringde honom, sent.
Efter tio. Bad honom komma.
Hrafn kallade på folk i tid och otid.
Vet du vad samtalet rörde sig om? ― Nej.
När kom Sigurður hem igen? ― Sent.
På morgonen.
Jag hörde honom inte komma.
Han låg inte i sängen när jag vaknade, så jag steg upp.
Han satt i vardagsrummet.
Han sa att det inte var nåt. Det var bara typiskt Hrafn.
Hur var han till mods?
Sorgsen. Men samtidigt arg.
Sen bad han mig gå och lägga mig igen ―
och sluta oroa mig.
Hej, Flóki. Är du klar med obduktionen?
Ja. ― Vad fick du veta?
Död sedan i torsdags.
Tala inte om den här diskussionen för nån.
Jag skulle inte få berätta för dig. ― Du vet att jag anser det vara mord.
Han hade långt framskriden njurcancer ―
men han dog inte av cancern.
Sågmärkena gjordes efter döden.
Han var död när han styckades.
Det gjordes väl för att få in liket i en sopsäck.
Dog han av knivsticken? ― Ja, i hjärtat.
Det var många knivstick ―
men de övriga var ytligare. Personen som högg var inte stark.
Var alla hugg gjorda av en person? ― De kom ur samma vinkel.
Utom det som dödade honom.
Där kan kroppstyngden ha inverkat. ― Kan offret ha fallit på mördaren?
Kanske. ― Sågen, då?
Blodstänk överallt och Sigurðurs fingeravtryck.
Och nån annans fingeravtryck. ― Vems?
Jag hör av mig om jag får veta.
Ska du inte komma tillbaka till huvudstaden snart?
Vi får se. Men tack så mycket, Flóki.
Det var så lite. ― Vi ses.
Mordutredning hör inte till oss. ― Nån måste ju göra det.
Gör vi det nu, så får vi tack för det senare.
Hur fick du patologen att tala?
Jag har fortfarande vänner i Reykjavík.
Jag visste inte att du har vänner.
Kommundirektören var helt säkert inblandad.
I mordet på Geirmundur? ― Och i människohandeln.
Och båda fallen hör ihop med mordet på honom.
Mördad av den östeuropeiska maffian?
Låt oss sova på saken.
Vem vaktar Carlsen i natt? ― Det kan jag göra.
Han rymmer ingenstans.
Du såg någon den natten.
Nej.
Eller jag ...
Det kan hända att jag såg nåt.
Det var bara en gestalt. Jag visste inte vad det var.
Du nämnde det inte följande morgon.
Jag var chockad. Min man hade ju blivit innebränd.
Jag tror att du vet vem det var.
Vem skyddar du? Och varför?
Vem det än var, så gjorde den personen mig en tjänst.
Det var en lättnad att Hrafn brann inne.
Var det nåt mer? ― Nej.
Jag hittar ut själv.
Här är formuläret.
Det måste fyllas i. Båda ska underteckna.
Kan vi bo på Island då? ― När ansökan är godkänd.
Men det ser bra ut för er.
Ni hjälper oss i kampen mot onda män.
Ett ögonblick! Vad förväntas vi göra?
Vi vill anhålla de där männen.
Männen på färjan som ... var delaktiga.
Och den som våldtog dig.
Men vi behöver vittnen och bevis.
Får vi inte stanna på Island annars?
Alltså ...
Ser du ...
Jag vill verkligen ordna upp det här.
Jag vill sätta de där männen i fängelse.
Det där är bra!
Jävla arroganta huvudstadstyper.
De störtar in här och tar över alltihop.
Sedan strular de bara till allt.
Äntligen nån som trycker upp det i ändan på dem.
Det här är inte hämnd. Polisen ska bara inte slarva.
Jag vet. Därför är jag så ivrig.
Är allt som det ska? ― Javisst.
Vet du vad de där flickorna har gått igenom?
Jag tror inte att nån av oss vet.
Jag trodde att du ville beskydda dem.
Det gör jag ju. ― Inte alls.
Du vill bara ha en överenskommelse.
Frihet är inget man bara kommer överens om.
Du kan inte erbjuda dem frihet så där.
Det är inte som att köpa en bil.
Jag kan inte erbjuda dem frihet.
Du kan erbjuda dem en fristad. Det är vad de behöver.
De måste få asyl, för de kan inte återvända hem.
Du kan inte köpslå med dem för att få din undersökning avslutad.
Nu är du orättvis.
Hinrika ...
Jag har följt med dig de senaste veckorna.
Jag har varit stolt över dig.
Men nu har jag en känsla av ―
att du har tappat bort dig själv.
Nu vill jag sova.
Väck mig inte när du behagar krypa ner här stenad och flummig.
Hej. ― Hej.
Jag glömde min bok.
Förlåt att jag var så vresig i går.
Du har haft det jobbigt.
Ja, men det borde inte ha gått ut över dig och flickorna.
Hör du, Andri.
Jag tar inte flickorna med mig än.
Jaså? ― Jag har inte varit schyst mot dig.
Jag kom hit med en ny man utan att förvarna dig.
Jag var väl fortfarande arg på dig.
Du hade all orsak att bli sur.
Du har varit alldeles otrolig under hela den här tiden.
Vad skulle jag annars göra? Slå hål i väggarna?
Märkligare saker har hänt.
Åtminstone är han ingen idiot.
Det skulle jag inte ha stått ut med.
God natt, Andri.
God natt, älskling.
Sjunde dagen, torsdag 12 februari
Inrikesministeriet kräver en oberoende undersökning ―
av mordet på Sigurður Guðmunsson.
Polisen avslutade ändå undersökningarna ―
av de mord som han anhölls för.
Många frågor är fortfarande obesvarade.
Inrikesministern ringde i dag ―
och sa att vi måste låta den lokala polisen sköta utredningen.
Han anser att allt är på mitt ansvar.
Jag sa att du inte fick strula till det! Vi ser ut som amatörer ―
som tänker mer på vårt anseende än på att lösa fallet.
Vad tänker du göra? ― Jag vet inte än.
Du kan i alla fall ta ledigt ett tag.
Då blir nog Andri glad.
Det var nog inte lätt att se mannen kasta sig ut ur helikoptern.
Tänker du beskylla mig för allt? ― Har du nån bättre lösning?
Vi talade om din maskinchef i går.
Vem är han?
Ingen kommentar.
Varför är du så rädd för maskinchefen?
Du tänkte väl att det fanns lätta pengar att tjäna ―
om du bara vände bort blicken.
Har du familj?
Du vill förstås bara tillbaka till dem.
Har du barn? ― Ja.
Två döttrar. ― Det har jag med.
Du skulle väl inte önska att folk vänder bort blicken ―
om det gällde dina egna döttrar?
Jag trodde att han bara var en budbärare.
Killen som transporterar pengarna.
Okej.
Kan ni stanna bandet? Jag säger inget om det bandas in.
Vi måste få det på band.
Han är ingen riktig maskinchef.
Han vet inget om maskiner.
Och han går aldrig av färjan.
Inte ens i Danmark.
Han stannar på färjan hela tiden, som ett spöke.
Går omkring som en vålnad.
En gång såg jag honom nästan slå ihjäl en människa.
Det var en kvinna.
En ung kvinna.
Det var ...
... fruktansvärt.
Varför stoppade du honom inte? ― Jag försökte.
Han var för snabb.
Han slog kvinnan. Slog henne till marken.
Sparkade i magen och ansiktet. Överallt.
Det var det mest våldsamma jag någonsin sett.
Efter det gjorde alla som han sa.
Också jag.
Vi kan beskydda dig.
Ni vet inte hurdana människor han jobbar för.
Om jag vittnar mot honom kommer de efter mig, ―
min familj och mina döttrar.
På det här sättet kan du slippa honom.
Men om du inte berättar allt du vet, ―
förblir du hans slav och din familj går inte säker.
Nu är det dags att tala ut.
Säg vad maskinchefen heter.
Hallå.
Dvalinn Knudsson.
Är det där han gömmer sig?
Ni har tydligen öppnat Pandoras ask därborta.
Är det en gammal bekant?
Ja. En mycket farlig man.
Mycket värre och högre uppe i näringskedjan ―
än den döde litauern.
En färöisk fiskarson som kommit långt.
Senast letade de efter honom i S:t Petersburg.
Om kaptenens familj ...
Det ordnar sig. Jag ringer Köpenhamn.
Vilken adress? ― Jag sände den nyss.
Jag läste förresten din rapport.
Hoppas du skickade den bara till mig.
Givetvis.
Bra. Jag sänder förstärkning.
Var försiktig. Färingen är farlig.
Vi tar en sväng ombord.
Han är inte här.
Var är maskinchefen? ― Han gick av färjan.
Är du säker? ― Ja. Jag såg honom gå.
Vet du vart han gick?
Ásgeir!
Vi söker maskinchefen. Han heter Dvalinn.
Har ni sett honom? ― Han gick nyss förbi här.
Såg du vart han gick? ― Nej.
Jag såg honom på hotellet. ― På hotellet?
Han har setts på hotellet. Kom dit.
Klart att vi tvättade.
Jag saknar er båda. ― Vi saknar dig med.
Tack. Jag måste gå nu.
Kom ihåg att lyda mamma.
Hejdå!
Hej, Guðni. ― Tjenare.
Har du sett den här mannen? ― Hur så?
Vem är han?
Jag har aldrig sett honom. ― Tack.
Ingen här. De har nog lunchpaus.
Vem där?
Stopp!
Jag går runt till andra sidan.
Jag hade inget med era mord att göra.
Ska kaptenen också till Reykjavík? ― Jag sänder honom i morgon.
Bäst att hålla dem separerade. ― Precis.
Vi ses på stationen.
Andri! ― Tyvärr, det går inte.
Vänta på uttalandet som alla andra. ― Du vill nog diskutera.
Jag vill fråga en sak i förtroende.
Här är en rapport på allt som gick åt fanders ―
i undersökningen som leddes av Trausti Einarsson.
Allt som han förbisåg. Alibit, nyckeln till låset ...
Han vet inte ens vad mannen dog av.
Var fan fick du den? ― Det var visst du som skrev den?
Vem fick du den av?
Du kan inte använda den.
Den är inte till nytta för nån annan än mördaren.
Jag kan hålla inne med den en tid, men inte länge.
Han lyckades hoppa ut på ställningarna.
Om hörnet tog han sig in genom ett fönster och stängde det.
Jag måste hitta en annan väg in. Jag hittade ...
Nån har läckt min rapport till medierna.
Vad?
Andri ...
Vi hade en undersökning som gav resultat.
Vi gjorde ett gott jobb.
Vi var på rätt spår.
Så kom idioterna från Reykjavík.
Du skickade rapporten bara till polischefen.
De skulle ha hållit inne med den.
Den skulle aldrig ha kommit fram.
Nån måste ju läcka den.
Rapporten säger väl sanningen? ― Ja.
Lägg in den där den hör hemma. Vi ses i morgon.
Hej. ― Hej.
Är allt bra med dig? ― Jadå.
Hinrika kommer inte hem till natten.
Hon jobbar.
Jag har ingen aning om vad du har gått igenom.
Fruktansvärda saker.
Ändå tar du alltid hand om din syster.
Jag trodde att det var över. ― Det är det också.
Här är du trygg.
Inget kommer att hända dig eller din syster.
Jag lovar.
God natt. ― God natt.
Bara te. Inget socker. Vill du ha socker? ― Nej.
Finns det snaps? ― Nej.
Vad händer med mig? ― Det beror på om du samarbetar.
Jag vet en del. Men jag vill ha en överenskommelse.
Jag vill ha trygghet för mig och min familj.
Och jag vill inte hamna i fängelse.
Jag har inga befogenheter att förhandla om sånt.
Enligt en lokal poliskälla ―
är det inte bevisat att Sigurður var skyldig.
Reykjavíkenhetens undersökning ―
gick mest ut på att avsluta fallet.
Lokalbefolkningen undrar ―
om bevisen hade hållit i en rättegång.
Vissa betvivlar till och med ―
att det faktiskt var ett självmord.
Hoppade Sigurður Guðmundsson ur helikoptern ―
eller blev han knuffad?
Det kan inte vara sant!
Hej. ― Ævar här.
Du skulle inte ge rapporten vidare. ― Det gjorde jag inte heller.
Du får leda undersökningen, Andri. Du får alla tillgängliga resurser.
Och all den hjälp du behöver. ― Okej.
Jag litar på dig. ― Tack för det.
Hej. Jag såg att det lyste.
Jag ville inte såra dig. Det vet du väl?
Ja, jag vet.
Vi gör bara varandra illa.
Förlåt mig.
Jag retade gallfeber på dig. Det förstår jag.
Jösses, vad det är kallt här.
Hej.
Jag tror jag går och lägger mig. ― God natt.
Filmen är snart slut. ― Ingen fara.
Åttonde dagen, fredag 13 februari
Det här är Lars Johansen, er nya kapten.
Färjan avgår om 15 minuter.
Allt klart.
Så där, ja.
Jag tar ut soporna.
Ska de här tvättas?
De är här.
God morgon.
Mamma ...
Axel knuffade Ragnar ur gungan.
Ja, ja. Det skulle han inte göra.
Visst, då. ― De är bästa kompisar.
Perla, ljug inte. ― Men jag såg det.
Jovisst, jovisst! ― Aldrig.
Flickor, nu räcker det.
Hej.
God morgon!
Vill ni ha frukost?
Ryms det mer tvätt? ― Javisst.
Så där.
Nej, lägg inte med Eiríkurs byxor.
De luktar fruktansvärt, jag tvättar dem i morgon.
Där stod jag, inget ont anande, för ...
God morgon. ― God morgon.
Översättning: Annica Törmä Yle